Conductisme

toc
 * Conductisme**



**Introducció**
El conductisme és el paradigme psicològic que té com a objectiu descobrir les lleis que regeixen la conducta dels organismes prescindint del que s'anomena món interior de l'individu. Així doncs, el conductisme es basa en els canvis observables en la conducta del subjecte. S' enfoca cap a la repetició de patrons de conducta fins que aquests es realitzen de manera automàtica. L' associació és un dels mecanismes centrals de l'aprenentatge i considera la seqüència Estímul- Resposta com a bàsica.

 Les teories conductistes van aparèixer a principis del segle XX. Podem diferenciar dos condicionaments:

 //Condicionament Clàssic//: L' individu apren a respondre, de forma involuntària i automàtica, a estímuls als que previament no responia.

 //Condicionament operant o instrumental//: Es dóna un paper més actiu al subjecte respecte l'altre tipus de condicionament. En aquest cas es considera que, la freqüència d'una conducta, està determinada per les consequëncies que se'n deriven. Si a una determinada resposta (per ex.: polsar una palanca) s'en deriva un reforçador (per ex.: menjar), la conducta augmentarà. En canvi, per contra, si apareix un càstig (per ex.: una descàrrega elèctrica) la resposta disminuirà progressivament. Els conductistes radicals consideren que, totes la conductes de l'ésser humà, poden ser explicades a través d'aquest mecanisme.

[|Història de la psicologia] ( _mòdul 4 La psicologia en la primera meitat del segle XX _5. Conductisme)

Representants destacats
Els representants destacats del conductisme són [|Pavlov] **,** [|Thorndike], [|Watson] **i** [|Skinner] Els pilars sobre els que es basa la teoria del conductisme es remunten a finals del Segle XIX. Durant aquesta època el fisiòleg rus Iván Pavlov va dur a terme una sèrie d'experiments que mostraven com un estímul incondicionat (com per ex.: el so d'una campana) es podia associar a un estímul condicionat (la presència de menjar) per donar pas a un tipus determinat de resposta (per ex.: salivar) (Figura 1). Aquests resultats varen donar pas a les teories del Condicionament Clàssic que, durant el Segle XX, van tenir un paper destacat en l'àmbit de la psicologia.



 Pavlov defensa que hi ha respostes que són emeses de manera reflexa, ja que són comportaments innats (incondicionats), i d'altres són respostes que són a estímuls creats, associats a l'estímul incondicionat, amb la intenció de provocar aquestes respostes (condicionades). Ara bé, es considera que el fundador del conductisme va ser el psicòleg americà John. B. Watson qui va publicar l’article “La Psicologia tal com la veu el Conductista” l’any 1913. En aquest article Watson exposava que, agafant qualsevol tipus d’infant, i aplicant les tècniques de modificació de conducta pertinents, podria obtenir el tipus de persona que ell desitjava. Aquest autor també es conegut pels seus experiments sobre el condicionament de la reacció de la por. En aquesta línia, a continuació, es pot observar un vídeo d’un dels seus experiments més coneguts: “el petit Albert”:

media type="youtube" key="yvYfq7uEaKw" height="221" width="269" align="center"

El màxim exponent de la [|teoria conductista] de l'aprenentatge és el psicòleg [|B. F. Skinner], qui va desenvolupar tan les tècniques de modificació de conducta actuals com la teoria del Condicionament Operant.Tot seguit podem veure un vídeo força interessant sobre la seva famosa màquina d'ensenyar.

media type="youtube" key="mLU2KLfWFVQ" height="186" width="226" align="center"

Característiques diferencials de la teoria
En síntesi, les principals característiques del model d'ensenyament/aprenentatge conductista, són les següents:
 * Paper passiu de l'estudiant.
 * L'aprenentatge es planifica i s'organitza de forma externa.
 * Els aprenentatges poden ser estructurats en unitats bàsiques elementals.
 * Es postula l'existència d'unes lleis d'aprenentatge que són comunes en tots els individus.
 * La concepció de l'educació es basa en la repetició continua d'exercicis (//drill & practice//).

A continuació es pot observar una presentació realitzada amb el Prezi en la que s'exposen les característiques principals del conductisme. media type="custom" key="9250986" width="46" height="46" align="left"

Objectius educatius
En el camp de l'educació, la perspectiva conductista, va canviar la visió de la psicologia a l'hora d'entendre les diferents situacions problemàtiques des del punt de vista de la conducta humana. Com que l'aprenentatge és una forma de modificació de conducta, els procediments de modificació de conducta desenvolupats pels conductistes (per ex.: el reforçament positiu o negatiu, l'extinció, el modelatge d'habilitats, el reforçament diferencial, l'atenuació o la programació, etc.) han provat la seva utilitat per molts mestres i escoles durant les últimes generacions.

Els principals objectius educatius del conductisme són:
 * Que l' estudiant assoleixi la resposta desitjada quan se li presenta un estímul, identificant la resposta adecuada mitjançant el reforçament diferencial.
 * Controlar les conductes de les persones, transmetre pautes.
 * Fer servir tan reforços positius o negatius com el càstig per obtenir el control de la conducta.
 * Desenvolupar, progressivament, un nou repertori de respostes o conductes en l'estudiant.
 * Transferir coneixement a partir de pràctiques dissenyades acuradament basades en pautes repetitives, amb capacitat d'afavorir una actitud determinada i desitjada.

Malgrat que el model conductista va ser utilitzat, bàsicament, per a l'aprenentatge i l'adquisició d'habilitats mecàniques i repetitives (per ex.: aprendre les taules de multiplicar) també mostrava una sèrie important de limitacions. Així, d'una banda, és important senyalar que la repetició d'un concepte no garanteix l'assimilació d'una nova conducta (simplement la seva execució) i, per tant, es complicat que l'aprenentatge es pugui generalitzar a les situacions de la vida quotidiana. D'altra banda, el conductisme és incapaç d'explicar i gestionar aprenentatges d'ordre cognitiu superior (per ex.: analitzar, relacionar, sintetitzar, etc.).

**Rol de l'estudiant** Els estudiants són recipients buits que adquireixen conductes i que les que no són desitjables poden ser eliminades o substituïdes. Són elements passius que només interaccionen amb els materials i amb el docent que és qui prepara tot el procés d'aprenentatge amb els reforçaments pertinents. La perspectiva conductista, al basar-se en el model d'estímul-resposta, dóna poca o nul.la importància a l'estudiant ja que la consciència i la introspecció deixen d'existir. D'aquesta manera es considera que, amb els mètodes d'ensenyament adequats, qualsevol persona poc aprendre qualsevol cosa.

Una de les frases més cèlebres de John B. Watson exemplifica quín es el paper de l'estudiant dintre del model conductista:

//“Doneu-me una dotzena de nens sans, ben formats, perquè els eduqui, i jo em comprometo a triar un d'ells a l'atzar i ensinistrar-lo perquè es converteixi en un especialista de qualsevol tipus que jo pugui escollir -metge, advocat, artista, home de negocis i fins i tot captaire o lladre- prescindint del seu talent, inclinacions, tendències, aptituds, vocacions i raça dels seus avantpassats”//

Rol del docent
El docent té un paper principal com a organitzador i preparador dels materials de l'aprenentatge.

El docent enfoca l' aprenentatge d' acord amb la resposta desitjada i, per tant, la planificació es primordial, es per això que haurà de tenir en compte: - Evaluació prèvia als alumnes - Preparació d' estímuls, pistes, indicis i reforços per modelar, practicar i repetir. - Organització de les situacions de pràctica i condicions ambientals necessàries per a obtenir dels estudiants les respostes correctes en la presència dels estímuls corresponents i rebre reforços a aquestes respostes.

El docent té un rol de jutge ja que gratifica o sanciona segons quina sigui la resposta de l' alumne.

Relació docent-alumnes
La relació és unidireccional entre el docent i els alumnes. No es considera important que els alumnes interactuin entre ells. Hi ha una relació d'autoritat per part del docent. Ell és qui produeix els estímuls necessaris per a l'aprenentatge i l'alumne és el receptor d'aquests estímuls.

Criteris i instrumentació d'avaluació
En aquest model l'avaluació es basa majoritàriament en l'assoliment o no d'allò que s'està avaluant. Aspectes com la creativitat, iniciativa, interacció, etc. queden totalment al marge de l'avaluació. L'avaluació serà quantitativa, es centra en els resultats mesurables i quantificables. Es dóna rellevància a l'**evaluació sumativa**. El que interessa és el producte final i no el procés seguit pels alumnes per a adquirir els continguts avaluats. Per tal d'avaluar l'assoliment o no dels objectius s'utilitzen com a proves bàsicament els exàmens i tests.

Aplicacions TIC
A partir dels mètodes de treball d'Skinner va aparèixer als anys 60 a Estats Units l//'Ensenyament Assistit per Ordinador// (**E.A.O**). L´ús de l'ordinador en aquest àmbit es centra en programes d' exercitació i pràctica basats en la repetició i individualització de la instrucció. Així es presenta una seqüència linial progressiva (sempre la mateixa) de les idees-clau, que se suposa que l'alumne va adquirint i interioritzant. El material s' elabora en petites etapes amb moltes respostes que deuen ser convenienment reforçades. D' acord amb Skinner el subjecte no ho ha de tenir cap dificultat si el material està ben disenyat.

//__AVANTATGES__// - Facilitat d'ús. No es necessiten coneixements previs. - Existeix cert grau d' interacció. - La seqüència d'aprenentatge pot ser programada en funció de les necessitats de l'alumne. - Feedback inmediat en cada resposta. - Afavoreix l'automatització d'habilitats bàsiques per a aprenentatges més complexos. - Proporciona ensenyament individualitzat.

__//INCONVENIENTS//__ - Alumne passiu. - No és possible la participació del docent en el plantejament de dubtes. - Excesiva rigidesa en la seqüència dels continguts que no permeten el tractament de respostes no previstes. - No sabem el motiu pel qual una resposta és correcte o incorrecte. - Individualització molt elemental, no té en compte el ritme, no guia.

Finalment, a continuació, podrem observar uns quants exemples d'aplicacioó de les TIC des del model conductual:


 * Activitats de matemàtiques

Math [|thatquiz] = media type="custom" key="9514864" =
 * Exemple de jclic